Hans Werner Henze

Denne anmeldelse, skrevet af Torben Sangild, blev bragt i Politiken 7/4-09. Skal citeres med tydelig kildeangivelse af dette.

Symfoniske bombasmer
''Hans Werner Henze: Symphonies 7 & 8. Rundfunk-Sinfonieorchester Berlin, dir.: Marek Janowski. Wergo 6721 2''

I 1971 erklærede den tyske komponist Hans Werner Henze symfonien for død. Han havde på det tidspunkt skrevet seks symfonier, og mente ikke, at denne form kunne opfylde hans datidige ambitioner om en samfundskritisk kunst. Elleve år senere havde han ændret holdning, og han har skrevet fire symfonier siden. På denne cd er det den syvende og ottende, det gælder, og man kan mene, at de bekræfter ideen om at symfonier hører en anden tid til. Symfoniens grandiose form og klang er romantikkens, og selv om man forsøger at modernisere tonesproget, så hænger der en uklædelig patos ved mange nutidige symfonier.

Henzes syvende bygger på den romantiske digter Hölderlins tid på en lukket sindssygeanstalt, hvor man ikke gik af vejen for meget barske metoder, og på hans digt ’Hälfte des Lebens’. Det er selvsagt en mørk affære med voldsomme danse, pludselige udbrud og rastløse melodiske passager. Den ottende symfoni er anderledes lystig og bygger på Shakespeares komedie ’En skærsommernats drøm’. Men begge bruger løs af de store armbevægelser på en måde, som denne anmelder hurtigt får musikalsk kvalme af. Udtryksregisteret spænder fra det storladne til det meget storladne, og man får lyst til en lille, formel klaveretude at sunde sig på.

Torben Sangild

Se også

 * Supplerende kommentarer og diskussion

Til forsiden