Meget kunne være anderledes

Denne anmeldelse, skrevet af Torben Sangild, blev bragt i Politiken 3/5-08. Skal citeres med tydelig kildeangivelse af dette.

Højt skum
'''Meget kunne være anderledes’. Brøndsalen. Det Kgl. Haveselskabs Have, Frederiksberg Runddel.''

Det begynder allerede ved indgangen. Her skal man nemlig vælge mellem to døre, alt efter sit kunstsyn. På den ene står der ’Kunst’, på den anden står der ’Ingen kunst’. Jeg vælger ’Kunst’, og træder ind i et legende univers af sære opstillinger og konstruktioner. En animationsfilm af Finn Thyboe Andersen viser brænde blive savet, stablet og flyve i kakkelovnen, helt af sig selv. Den forener den ekstreme enkelhed i de klassiske ”bip bip-spil” med træsnittets æstetik og almuens hverdagsagtige gøremål for mange årtier siden. Det var dengang udstillingens forbilleder Storm P og Marcel Duchamp legede med absurde maskiner og nytteløse paradokser, der både fik folk til at trække på smilebåndet, hidse sig op og tænke anderledes. I dag er Storm Ps tre små mænd engageret i ”happy slapping” ifølge Christian Vind, og nature morte-motivet er ikke længere flasker og frugter, men en rumlig opstilling ved Søren Behncke af cementblander, kunstgødning, flormelis og engangsbatteri.

Poesien i det almindelige får hos Thomas Bang skikkelse af en række stativer med hatte, slips og sokker og den altforklarende titel ’Overvejelser og målinger i forbindelse med distriktets sidste storm!’. Den absurde maskines yngre mester, Henrik Menné, har lavet et opdateret elektronisk kalejdoskop, hvor industrielle plasticskruelåg i forskellige farver fra Nescafé, Fanta osv. hænger og dingler i en mobile, der filmes af et videokamera og gennem et spejlarrangement ender som de smukkeste bevægelige mønstre på en fladskærm.

Henne for enden af Brøndsalen er der et lysthus fuld af frodige, grønne planter. Her er Hartmut Stockters fantastiske duftcykel passende udstillet, tilegnet den, der har mod på natlige sanseoplevelser: Ladcyklen har påmonteret en gigantisk tragt, som indsuger nattens forårsdufte og transporterer dem via en slange og en maske lige ind i næsen på den potentielle duftcyklist, der opfordres til at bære et blomsterbemalet jakkesæt under sit natlige eventyr. Det er i sandhed i Storm Ps ånd, og selv om ikke alle værker holder samme intensitet og meget ifølge titlen kunne have været anderledes, har Søren Ankarfeldt og Torben Ebbesen arrangeret en legende udstilling med højt skum og dadaistisk poesi.

Torben Sangild

Se også

 * Supplerende bemærkninger og diskussion
 * Billeder fra udstillingen

Til forsiden