Momentum 2009

Denne anmeldelse, skrevet af Torben Sangild, blev bragt i Politiken 3/9-09. Skal citeres med tydelig kildeangivelse af dette.

Skønhed eller konsekvens
''Momentum 2009. Moss, Norge .''

Sådan som det vrimler med dyr, træer og blomster på Momentum-biennalen kunne man godt få det indtryk, at naturen igen er et væsentligt emne i nordisk samtidskunst. Men ikke naturen som noget uberørt, heller ikke naturen som en romantisk metafor for vores drifter og for skabelsens pragt. Naturen er konkret biologisk eller indvævet i hedenske myter.

Svenske Saskia Holmkvist fortæller i en video en række fakta om solsortenes sang, om hvordan byens fugle begyndte at udvikle deres egne dialekter og sangmønstre. Uden overgang bliver det paralleliseret politisk til arbejdersange, til hvordan der blev skabt en ny kultur med proletariatet i byerne, og om hvordan de store fabrikker i USA forsøgte at imødegå klassekampens kritiske sange ved selv at producere opmuntrende arbejdersange, som de gav til deres ansatte.

I den mere mytiske ende har norske Marthe Thorshaug lavet en fremragende video om nogle hestepiger, der har en kult, hvor de dyrker legenden om Ygg &#xAD;&#x2011; Odin som den frygtelige. I kraft af en suggestiv billed- og lydproduktion har man fornemmelsen af, at der er noget meget mærkeligt på færde lige fra begyndelsen, selv om man bare ser pigerne strigle og sludre i hestestalden. Det viser sig, at de bevæger sig ud over enhver moralsk grænse i deres natlige ridt, hvor en hestepige bliver til dødens håndlanger, og hvor lyden af hovene på hovedvejen alene får det til at risle koldt ned ad ryggen.

Flere af installationerne gør brug af træ, voks og jord, og i Andreas Erikssons sammensætninger af fotografier og malerier er træerne og jorden omkring hans hytte i skoven det stædige omdrejningspunkt. Naturen er ikke et tema for udstillingen, der ikke har noget tema, og netop derfor er det så slående at det fylder så meget. Bliver man træt af dyr og træer er der da også meget andet at opleve.

Det er en sand trend på kunstscenen i disse år at lave genindspilninger af kendte spillefilm med amatørskuepillere og forhåndenværende kulisser. Når dette greb fungerer bedst, kommer der oversete aspekter eller nye betydninger af filmen frem. Således Jan Freuchens ‘Seconds’, der ord til andet kopierer scener fra John Frankenheimers fascinerende filmklassiker, der på dansk hed ‘Manden der skiftede ansigt’, hvor Rock Hudson ikke bare får et nyt ansigt, men en helt ny identitet. Freuchen lader lokale Oslo-kunstnere og en gallerist spille rollerne, og fokuserer på én bestemt scene, nemlig den hvor hovedpersonen får at vide, at han nu får opfyldt sin store drøm om at blive kunstner. Det er blevet arrangeret, at han allerede har en stil og har udstillet billeder på anerkendte gallerier. Det betyder derfor ikke noget, at han ikke kan male specielt godt – han er nået til det punkt, hvor alt hvad han laver blot bliver opfattet som stilskift og nok skal blive solgt. Den eksakte kopiering af denne filmscene diagnosticerer, hvordan kunstmarkedet fungerer. D

anske Goodiepal fortsætter sit ambitiøse projekt med at genopfinde computermusikken ved brug af håndtegnede ‘partiturer’, som computerne så kan forsøge at blive bedre til at aflæse, frem for at vi skal tilpasse os computernes begrænsede måde at tænke på. Omgivet af historiske kort over København afholder den manisk talende komponist og hans assistent Tordis Berstrand en række workshops om kollektiv komposition, notation, tid og alternativ intelligens.

Men hvis man vil have blæst hjernen ud af lyd, skal man gå over i den nærliggende biograf, hvor Darri Lorenzens værk vises. Her får man abstrakte billedvirkninger og kraftig støj, der slår så hårdt og så mærkeligt på sanserne, at man kan være bange for at miste forstanden. Og det er altså bare nogle felter af lys og farve og noget kras lyd.

Hvis bare alle værkerne var så overbevisende, ville det have været en fantastisk udstilling, men de fleste er snarere pænt interessante uden at gøre et større indtryk. At niveauet er blandet, er ganske normalt for denne type udstillinger, men måske kunne man godt have ønsket sig et tematisk fokus fra de to kuratorers side. Det er fint at nå frem til lighedsprincippet som noget der kendetegner det nordiske, men de kunne med fordel have valgt at lade dette afspejle sig i værkerne frem for blot i kunstnernes honorar. Nu har man en lang række enkeltværker, der ikke taler sammen. Nogle er gode, nogle er mindre gode, og så er der dem, der er svære at bedømme, fordi de befinder sig deres helt eget sted.

Det gælder i særdeleshed finske Salla Tykkä, som har lavet noget af det smukkeste jeg nogensinde har set. Kæmpeåkanden ‘Victoria cruziana’ blomstrer kun én gang i sin levetid to nætter i træk. Den første nat er den hvid, den anden nat rosa. Tykkä har filmet dette på en måde, som jeg på den ene side synes, jeg bør afvise som romantisk, men som på den anden side er uafviseligt skønt i sin konkrete dokumentation. Det er et led i en række af skønhedsundersøgelser, og man må tage hatten af for, at hun faktisk disker op med noget så overbevisende. Men hun fejler med musikken. At benytte den sarte adagietto fra Mahlers 5. symfoni, som alle kender fra filmen ‘Døden i venedig’ er simpelthen for billigt og klichéfyldt. Lydløshed havde været at foretrække.

Torben Sangild

Faktaboks
For femte gang afholdes Momentum, biennalen for nordisk samtidskunst, i den norske købstad Moss som ligger ved Oslo Fjord.

Titlen i år er ‘Favoured Nations’ – et begreb hentet fra international handel, hvor et land kan garanteres altid at få samme vilkår som den ‘mest begunstigede’ af de andre handelspartnere. Det henviser altså på én gang til det nordisk-socialdemokratiske lighedsprincip og til dette at de nordiske lande generelt er velstillede. Det er ikke et tema i kunstværkerne, men kun i selve processen, hvor alle kunstnere har fået samme honorar.

På udstillingen deltager 30 kunstnere og kunstnergrupper, primært fra de nordiske lande, heraf tre danske. Kuratorerne er Stina Högkvist og Lina Džuverović.

Se også

 * Supplerende bemærkninger og diskussion

Til forsiden